În anul 2046, o vastă rețea de cale ferată împânzește globul.
Un tren misterios pleacă către 2046 din când în când.
Toți pasagerii care merg către 2046 au aceeași intenție.
Aceea de a recupera amintiri pierdute.
Pentru că nimic nu se schimbă în 2046.
Nimeni nu știe dacă e adevărat,
pentru ca nimeni nu s-a mai întors.
În afară de mine.
998.
997.
Dacă cineva vrea să părăsească 2046...
Oare de cât timp ar avea nevoie?
Unii scăpă chiar ușor,
alții descoperă că e nevoie de mult mai mult.
Am uitat de când sunt în trenul ăsta
și încep să mă simt singur.
Din câte îmi amintesc, mulți au plecat către 2046.
Tu ești primul care se și întoarce.
Pot să întreb de ce ai plecat de acolo?
De fiecare dată când oamenii mă întreabă asta
le dau un răspuns vag.
Înainte,
când oamenii aveau secrete pe care nu vroiau să le împărtășească,
urcau pe un munte
și scobeau o gaură într-un copac,
apoi șopteau secretul în ea
și o acopereau cu pământ.
În felul acela, nimeni nu putea să-l descopere.
Odată m-am îndrăgostit de cineva.
După o vreme, ea n-a mai fost lângă mine.
Am mers în 2046,
crezând că poate mă așteaptă acolo.
Dar nu am găsit-o.
Nu pot să nu mă întreb dacă m-a iubit cu adevărat sau nu.
Dar niciodată nu am aflat.
Poate că răspunsul ei e un secret...
pe care nimeni nu trebuie să-l știe.
Toate amintirile sunt urme ale lacrimilor.
N-ai promis că nu te vei întoarce?
Am venit să te văd.
De ce?
N-am nici un plan de viitor aici,
așa că vreau văd ce e prin Hong Kong.
Când pleci?
Vasul pornește peste 2 zile.
De ce îmi spui mie?
Am crezut că am putea merge împreună.
Nu știi nimic despre trecutul meu, nu-i așa?
Dacă preferi să nu-mi spui, n-am nimic împotrivă.
Dacă câștigi, vin cu tine.
A găsit o cale indirectă de a mă refuza.
Din câte îmi aduc aminte...
aceea a fost ultima dată când ne-am văzut.
Imediat după ce am plecat din Singapore,
m-am întors în Hong Kong la sfârșitul lui 1966.
Au fost manifestații în Kowloon din cauza majorării prețului la biletul pe feribot.
Nu eram sigur cât timp voi sta,
așa că am luat o cameră într-un mic hotel din Wanchai.
Scriam articole pentru ziare.
Se plăteau cu 10 dolari la mia de cuvinte.
A fost destul de dificil la început.
Atâta vreme cât o scoteam la capăt,
nu avea importanță ce scriam.
"Jurnalul Eroului Bazooka"
Noul star la clubul Luk Kwok este Fai Fai.
O frumusețe devastatoare cu balcoane impresionante.
Un hit la iubitorii de sâni.
Stai calm, normal că exagerez. Nu pot spune că sânii ei sunt falși, nu-i așa?
Așa că m-am obișnuit repede cu genul ăsta de viață.
Am devenit un expert al doamnelor.
Am avut multe aventuri de o noapte.
Dar oricum, nimic nu durează o veșnicie.
24 Decembrie 1966
Chiar e adevărat?
De ce te-aș minți?
Chiar mă cunoști?
N-ai fost într-un show în Singapore în 1964?
Ba da.
Tu ești Lulu.
Eram pe atunci,
dar nu mai sunt.
Care e numele tău acum?
De ce ți-aș spune?
În ajunul de Crăciun din 1966
m-am întâlnit cu o prietenă din Singapore într-un club de noapte.
Fusesem destul de apropiați,
dar în acea noapte...
ea părea să mă fi uitat.
Chiar ne-am mai întâlnit?
Cum ai putea să uiți?
Spuneai că seamăn cu ultimul tău iubit.
M-ai învățat cha-cha.
Continuă...
Întotdeauna mă târai la cazino,
și niciodată n-aveai noroc.
Datorai o avere.
Eu și prietenii mei ți-am plătit biletul spre Hong Kong.
Vorbeai foarte mult despre iubitul tău,
un filipinez dintr-o familie bogată.
Te gândeai să te căsătorești cu el,
dar a murit tânăr.
Spuneai că a fost iubirea vieții tale.
Poate că n-ar trebui să învii amintiri triste...
în vremea asta a anului.
Dar îți aduci aminte de noaptea aceea de Crăciun...
când am ieșit să bem ceva...
și am povestit foarte mult?
Oare se prefăcea că m-a uitat?
Am condus-o la hotelul unde stătea.
Era beată.
Băuse prea mult...
așa că am plecat repede.
Când am ieșit, am observat un număr foarte familiar.
Dacă nu m-aș fi întâlnit cu ea în acea noapte, nu aș fi văzut acel număr,
și n-aș fi scris 2046.
Vă pot ajuta cu ceva?
Domnișoara Lulu este aici?
Lulu? Nu este nici o Lulu aici...
A fost o Mimi... dar s-a mutat.
Dar am fost aici acum 2 zile! Nu știți unde a plecat?
Nu! Ce vreți cu ea?
Nimic, sincer.
Am cheia ei, și voiam să i-o returnez.
Mi-o puteți da mie. Mulțumesc.
Vreți să închiriați camera?
Tocmai m-am întors în țară și încă nu am un loc al meu.
Dacă e liberă camera, aș putea să arunc o privire.
Acesta e doar un hotel micuț,
dar oaspeții noștri sunt oameni respectabili.
În ce domeniu lucrați? Scriu pentru ziare.
Minunat! Un artist...
N-am făcut asta întotdeauna. Și eu am fost artist.
Chiar așa?
Am luat lecții de canto în Haerbin.
Pe vremea aceea eram tenor.
Va fi o plăcere pentru noi să vă avem aici.
- Când vă mutați aici? - Cât de repede cu putință.
Dar 2046 trebuia să fie nedecorată.
2047 e liberă.
Aruncați o privire...
Lăsați-o baltă. Voi reveni când va fi gata.
De ce neapărat acea cameră?
Poate e din cauza numărului.
Are vreo importanță pentru dumneavoastră?
Glumesc.
Uite cum facem...
Vedeți 2047. Dacă vă place, vă puteți muta,
după aceea, puteți să schimbați cu 2046 când va fi gata. Ce ziceți de asta?
Pot să văd camera? Desigur. Vă rog.
Odată ce m-am mutat, am aflat
ce se întâmplase cu o noapte înainte.
Lulu fusese înjunghiată de un iubit gelos.
Un baterist dintr-un club.
Chiar îl plăcuse...
și îl compară cu o pasăre ce nu putea să se oprească din zbor
pentru că nu avea picioare.
În toți acești ani...
ea căutase o pasăre fără picioare.
Majoritatea aventurilor ei se terminaseră prost,
dar finalurile triste nu-i displăceau.
Indiferent ce s-ar fi întâmplat, cel puțin ea era cea care domina.
Perfect!
Desigur!
Du-te!
Să mergem!
Voi merge cu tine.
Bine, voi merge cu tine.
Desigur!
Înțeleg!
Știi ce vreau să spun? Știu... înțeleg.
Am priceput.
Pot să plec?
Pot să plec!
Desigur.
Înțeleg!
Înțeleg.
N-a durat mult până 2046 a fost gata.
Dar până atunci eu eram deja obișnuit cu 2047.
Desigur!
Am început să aud o voce ciudată de dincolo de perete.
Am crezut că se mutase cineva acolo.
Dar era fiica patronului hotelului, domnul Wang.
Te rog, ia-mă cu tine.
Cu siguranță!
Sigur plec!
Bine, să mergem.
N-aveam habar ce spunea.
Recepționerul îmi spuse că era japoneză.
Se părea că are un iubit japonez.
Spune-i șoferului strada Granville 220.
Ge... ran... vi... Strada Granville 220.
Întoarce pe Humphrey lângă Kimbley.
Mai repeți te rog?
Nu pe Salisbury și încet, te rog...
Îți desenez o hartă. Acela e stiloul meu!
Mai repet o dată.
Întoarce pe Humphrey, lângă strada Kimbley,
dar nu o lua către Salisbury.
- Ai înțeles? - Nu.
- Îți desenez o hartă. - Nu.
Strada Granville.
Întorci pe Humphrey și nu pe Salisbury,
Amintește-ți, nu pe Salisbury.
Compania la care lucra în Japonia îl trimise la Hong Kong.
Când a ajuns s-a cazat la acest hotel.
Lumea e plină de bărbați!
De ce să alegi un japonez?
Scapă de el!
Nu-l voi întâlni niciodată!
Vrei acordul meu?
Nu cât sunt încă în viață!
Se întâmpla de multă vreme.
Familia domnului Wang a suferit în timpul războiului din cauza a japonezilor
așa că a trebuit ca ei să se despartă.
Poți să-mi spui ce simți?
Mă placi?
Sau nu?
Mi-e frică de ceea ce îmi vei răspunde,
dar trebuie oricum să te întreb.
Pleacă și tu cu mine.
La revedere.
Omul plecase într-un final înapoi în Japonia.
Atunci domnișoara Wang a început să vorbească singură.
Hei, roagă-ți șeful să dea mai încet.
Domnule Chow, mai bine-l rugați dumneavoastră.
Domnule Chow...
Nu a plecat?
De ce s-a întors?
Nu vreau să-l văd!
Dacă nu renunți la el...
Ieși afară! Pleacă și tu cu el!
Presupuneam că domnul Wang cânta așa de tare...
pentru că îi plăcea opera.
De fapt, nu vroia ca alții să audă scandalul din familie.
Ce faci?
Întoarce-te la mine când vei crește puțin.
Am spus: așteaptă să mai crești.
Îmi place.
Domnul Wang se gândea foarte puțin la altceva... în afară de fetele sale.
Cea mare era înnebunită după japonezul ei.
Iar cea mică era precoce pentru vârsta ei.
Tot venea la mine-n cameră după băutură,
apoi a fugit cu un bărbat.
Alt baterist într-o formație.
După ce ea a plecat, sora ei mai mare a intrat și ea în rahat.
Hei, vorbește un pic cu șeful tău pentru mine. Sunt în întârziere cu chiria.
Oricum, el are banii de garanție.
Domnule Chow, spuneți-i dumneavoastră.
E într-o stare de spirit cam proastă în ultimele zile.
Ce-l frământă?
În primul rând, una din fiicele sale a fugit de acasă. Și acum, cealaltă e în spital.
De asta e atât de nervos. De ce e în spital?
N-a vrut să-mi spună. S-a purtat destul de ciudat... Stai departe de el!
Deci, asta-i tot?
Oricum, dă-i invitația mea. E pentru banchetul aniversar al tatălui meu.
Își poate reține prețul cadoului din banii de chirie pe care îi datorez.
Mai târziu, pe 22 mai 1967, s-a impus o oră de stingere în Hong Kong.
Bombe artizanale au creat panică.
Economia a ajuns într-un punct mort.
Eu n-am mai ieșit în oraș.
Unii au crezut că m-am schimbat.
De fapt, scriam
o poveste intitulată "2046".
Totul despre femei și bărbați în căutarea dragostei...
...care riscă totul ca să ajungă într-un loc numit "2046".
Ce-i aia?
Hai să mergem la 2046.
Am scris-o pe cât de bizar și erotic pe cât s-a putut. Fără să întrec măsura.
Cititorilor le-a plăcut.
Pe unii nu i-a impresionat perspectiva științifico-fantastică,
dar tot ce 2046 a însemnat pentru mine este... numărul unei camere de hotel.
Am inventat întreaga chestie,
și totuși puțin din propria experiență și-a găsit locul.
Oameni pe care i-am întâlnit în curgerea normală a timpului,
au apărut și în povestirile mele.
M-am simțit din ce în ce mai confortabil în lumea mea ireală.
Cam pe atunci muzica domnului Wang a început să se audă din ce în ce mai tare, din nou.
Din nou probleme cu cele două fiice ale sale...
Dar și din cauza stării proaste a economiei.
Multe dintre camere erau goale.
Apoi în septembrie revoltele au încetat.
Viața și-a reintrat în normal.
În curând, cineva s-a mutat în 2046.
Aproape ai terminat? E prea devreme pentru asta!
Unii dintre noi încearcă să doarmă!
Pândești?
Femeia de alături e o adevărată savoare! Ce șanse am?
Ți-ai ieșit din mințit? Un viitor tată n-ar trebui să se gândească la asemenea lucruri!
Acum e gravidă. Soția mea nu mă lăsa s-o ating!
Hai acuma, pune o vorbă bună pentru mine.
În regulă...
Cât costă?
Cât ai?
Doar 100 de dolari. Așteaptă telefonul meu.
Domnule Chow!
Domnule Chow... sunteți căutat la telefon!
Dis de dimineață, nu?
Ea nu s-a trezit încă.
De ce să vii pe la noi? Ți-am spus că trebuie să fie aranjat.
Ea nu e o vagabondă!
Un artist ca dumneata... arată-i un pic de respect!
Da. Îți spun imediat!
Domnișoară Bai, cheia dumneavoastră.
V-ați întors. Domnișoară Bai.
Cine e?
Pe cine căutați? Domnul Chow mi-a sugerat să vin pe aici...
V-ați întors domnule Chow?
Ați câștigat la câini? Am pierdut!
Am câștigat puțin.
Pe mine mă căutați?
Cred că o cunoașteți pe persoana aceasta.
Ce faceți în camera aceea? Ai spus că va fi rezolvată.
Te-am plătit. Când am spus că e vorba de camera aceasta?
Am spus camera aceea. Adică asta. Fata ta e în camera aceea?
Cât de jenant! Vă rog să-l scuzați.
- Ți-am spus. Camera de pe stânga! - Ți-am spus că o vreau pe aceea!
Taci din gura!
Cine e?
Tu din nou.
Am vrut să-mi cer scuze pentru noaptea trecută.
Las-o baltă. Dispari.
Ping, editorul meu a întrecut măsura, dar de fapt nu e chiar așa de rău,
Doar un pic zgârcit. Niciodată nu-și plătește datoriile!
Tot timpul spune că e falit când sosesc cecurile,
așa că m-am gândit să-i fac o farsă.
Pe spinarea mea? Nu te-ai dus un pic prea departe?
A picat în plasa numai pentru că ești atât de frumoasă.
Ești un mare lingușitor!
Doar spun lucrurilor pe nume!
Un mic simbol al scuzelor mele...
Te rog acceptă.
Nu-l vreau.
Încă ești supărată, nu-i așa?
- Te rog acceptă! - Nu!
- Hai! E doar un simbol. - Nu!
Nu-ți bate joc de mine!
Vorbesc serios... Și acum, ieși afară.
Asta-i bine. Descarcă-te.
Cum pot să te fac să te simți mai bine? Pleznește-mă din nou!
Crezi că n-aș îndrăzni? Hai mai aproape!
Nenorocitule!
Nu fii atât de morocănoasă.
E de-ajuns!
Sunt destul de politicoasă ca să nu te pleznesc din nou.
Asta nu înseamnă că poți profita!
De data asta te voi lăsa în pace.
Dacă va mai exista o următoarea dată, voi fi mai puțin politicoasă.
Nu se va mai repeta.
Fața mi-e încă amorțită.
Ia-o așa cum e!
Sunt doar un simbol al mulțumirii mele.
Le-am ales eu însumi.
Vezi dacă îți plac.
Dacă nu-ți plac, aruncă-le.
Bine.
Voi pleca acum.
Calmează-te.
Nu-i treaba ta cu cine m-am întâlnit aseară.
Cu cine?
Cu Dabao!
Care Dabao?
Cel gras sau cel subțirel?
Din Shanghai sau din Shandong?
Problema e că...
știu atât de mulți bărbați cu numele de Dabao,
De unde să știu la care te referi?
Da.
Ce ai de gând să faci în legătură cu asta?
Foarte bine!
Te voi aștepta!
Lasă-mă să spun doar că...
Ieși afară!
Crezi că pot să accept așa ceva?
Ea sau eu,
ar fi bine să alegi!
Acum ieși afară!
24 Decembrie 1967
Te-ai întors repede!
E Crăciunul!
N-ar trebui să fii la cină cu iubitul tău?
Care iubit?
Atunci hai să cinăm?
Hai...
Ai atâtea iubite! Tu ai nevoie de companie?
Ieși cu ele!
Ele toate vor să fie cu mine dar eu nu pot alege.
Cel mai corect e să nu mă văd cu nici una dintre ele.
Hai. Nu are nici un sens să stai închisă în camera ta.
Nu am chef în seara asta,
s-ar putea să mă îmbăt...
...și să te pleznesc din nou.
E în regulă.
Sunt obișnuit!
Dacă să mă pleznești te face fericită, ia-o ca și cadoul meu de Crăciun.
Hai.
Hai cu mine.
Dă-mi drumul!
Nu m-am așteptat să petrec Crăciunul așa.
Dar la ce te-ai așteptat?
Am făcut planuri
El mă ducea în Singapore.
Spune că e cald acolo de Crăciun.
Așa că nici nu am împachetat haine de iarnă.
Ceea ce port acum...
...e de vară.
Ai fost în Singapore?
Am lucrat acolo pentru câțiva ani.
Ce fel de muncă?
La un ziar.
E distractiv acolo?
E în regulă.
Spune-mi mai multe.
Nu mă voi duce...
așa încât va trebui doar să-mi imaginez.
Ce vrei să știi?
Cum e vremea?
Destul de caldă.
Tot anul.
Câteodată nu îți poți da seama ce anotimp e.
Standurile cu mâncare sunt minunate.
Ping și cu mine am mâncat acolo după muncă.
Mâncam și beam până în zori.
Proprietarul nostru era un om destul de distractiv.
Mic și îndesat și tot timpul purta fustă...
Adică ceea ce Malaiezienii numesc "sarong".
Dar când ești departe de casă
câteodată devine plictisitor.
A fost o masă plictisitoare.
Mai bem ceva în altă parte?
Chiar îți place să bei?
Face lucrurile mai ușoare.
Când sunt beat nu am nici o grijă.
Nu le vei lipsi în seara asta prietenelor tale?
Nu sunt lipite de mine.
Se văd și cu alți bărbați.
Doar ne distrăm împreună,
dar tot trebuie să-și câștige existența.
Nu pricep,
unde te face să ajungi toată distracția asta?
Dacă găsești persoana potrivită... de ce să mai pierzi vremea cu altele?
Dacă găsesc persoana potrivită!
Un bărbat ca mine nu are prea multe, în afară de timp liber.
De asta am nevoie de companie.
Deci oamenii sunt doar o modalitate de a-ți umple timpul, pentru tine?
Nu aș spune asta.
Alți oamenii pot de asemenea să împrumute din timpul meu.
Și în seara asta?
Mă împrumuți tu pe mine sau te împrumut eu pe tine?
Nu-i nici o diferență.
Poate că te-am împrumutat eu mai devreme...
...și acum tu mă împrumuți pe mine. Absurd!
Nu mă înțelege greșit,
nu am nici o intenție să profit de tine.
Dacă asta aș fi vrut... aș fi avut destule oportunități.
Nu vreau decât să fim prieteni de pahar.
E bine așa?
E greu, dar voi încerca.
Bine.
Hai să încercăm.
- Încotro? - Hai să bem.
Domnule Chow, păreți binedispus în seara asta.
Cu siguranță că sunt, prietenii mei îmi fac cinste cu cina.
Pe aici vă rog.
Ping! E ziua cuiva?
Și mai bine! Chow are o nouă iubită.
Ceva ce într-adevăr merita sărbătorit!
Domnule Chow, ce ați dori să serviți în seara asta?
Ceva scump!
Șarpe? Da, șarpe ar fi bine.
Șarpele nu e ieftin! Vă puteți permite? Ești sigur că vei câștiga pariul?
Taci din gură! Nu-l lua în seamă!
- Ce vă aduc, domnule Chow? - Șarpe!
Și miel, de asemenea.
Și adu whisky Hoi. Da! Perfect!
Nu pot să las așa ceva în farfurie, e delicios...
Unde ți-e fata, Chow? E deja 2 noaptea. Vine?
Nu se poate să vină.
Nu cred că vine.
E numai vina ta.
Din cauza ta s-a întâmplat asta.
De ce dai vina pe mine? Ți-ai făcut-o cu mâna ta.
Ai spus că e drăguță și ascultătoare. Acum știm adevărul.
Am spus că e uneori ascultătoare...
și uneori drăguță...
- Dar e plină de surprize. - Face parte din joc...
Ei, ce se întâmplă acum? Ce mai pot face?
Depinde ce vrei să faci.
Și atunci ce s-a întâmplat?
Spune-mi.
Cum ai de gând să-mi mulțumești?
Perversule!
Deschide!
Cine e? Deschide ușa!
E târziu!
Mi-ai jucat o farsă în seara asta.
Am terminat lucrul târziu.
Prea târziu ca să ajung acolo,
așa că n-am mai venit.
Ce e asta? E și vina ta.
Cum aș fi putut să știu că nu o să vii?
M-am gândit că aș putea să câștig câteva sute,
în schimb, mi-am pierdut mustața.
E numai vina ta,
și o meriți.
Cine te-a pus să pariezi?
Îți voi spune ceva.
Ping m-a rugat să nu vin.
Oricum,
nu-mi plăcea atât de mult mustața ta.
Pari mai tânăr acum.
Nu-ți place?
Îți bați joc de mine! M-ai prostit! Ți-o fac eu ție...
Cum te vei revanșa față de mine?
Cel puțin dă-mi un pupic.
M-ai mușcat!
Vino să mă prinzi!
Și dacă te prind...
Nu mă atinge acolo!
Prostule,
vrei să-mi iei pielea?
Crezi că tu ești mai miloasă?
Eu sângerez.
Mă întreb dacă nu e vremea de vină.
Doar după o caserolă de miel sunt în halul ăsta...
Crezi că m-am sălbăticit?
- Ce? - Nu mișca!
- Ce faci? - Te rad.
Nu!
Cine știe unde-a fost lama aceea?
Mi-ar putea aduce ghinion.
Să trecem la runda a doua!
Nu mai vreau.
De ce ești îmbrăcat?
Mă duc în camera mea... Sunt epuizat.
Asta-i tot ce am. În afară de mărunțiș pentru autobuz.
Uite 200 de dolari.
Te rog ia-i. Nu-i vreau.
Nu mă vindeam.
Nu asta am vrut să spun.
Vreau să te plătesc pentru rochia sfâșiată.
Te rog, ia-i.
Așa deci...
Ți-e frică să nu-ți plac prea mult, așa e?
Bine...
Iau 10 dolari.
E o rată cu discount.
Dacă vrei să mai treci pe la mine din nou, te voi taxa la fel.
Mă întorc în camera mea.
Vino încoace.
Nu în seara asta.
De ce nu?
Nu ai chef?
Nu rezist la stres în seara asta.
Oricum, nu prea am mulți bani.
Vezi-ți de treabă.
Poți să-mi rămâi dator.
Nu-mi place să am datorii.
Recepția e la 6. Cina la 8.
Nu mă supăr dacă nu ajungi. Doar trimite-ți cadoul.
Nu mai mult decât tine!
Tu ții banchete tot anul.
Am primit patru invitații la aniversare de la tine anul ăsta.
Îți voi trimite mai multe invitații mai târziu.
Gândește-te la oameni cu bani, scrie-le numele și trimite-le invitații!
Domnule Chow, țineți alt banchet?
Știi că avem aniversări în calendare diferite?
Încă una de-a mea a venit. Fără îndoială.
- Uite una pentru șeful tău. - Aha.
Spune-i că de vreme că suntem atât de apropiați...
Poate să-și deducă cadoul din costul chiriei pe care i-o datorez.
- Asigură-te că o primește. - Bine.
E târziu. Ce-i așa de urgent?
Tocmai m-am întors din Macao. Chow m-a rugat să-ți aduc un cadou.
Ați fost împreună la Macao?
Da. Am avut niște zile libere, așa că ne-am dus la cazino.
Minunat.
Spune că a găsit niște bani... ...în buzunarul său,
așa că înainte să-i piardă pe toți la mese...
v-a cumpărat un cadou.
El unde-i?
Nu s-a întors încă. Știți cum e el.
Extravagant la începutul lunii și falit cu mult înainte de sfârșitul ei.
S-a făcut cu câteva mii, găzduind petrecerea aceea,
așa ca acum chiar se distrează.
E singur acolo?
Bineînțeles că nu, e cu o întreagă gașcă. Îi place compania.
Așa a fost dintotdeauna?
Hai să nu mai vorbim despre el... hai să bem ceva.
Dar trebuie să te avertizez...
Știu că-ți place Chow foarte mult. Nu-ți pierde vremea cu el,
nu e serios.
Ghici cine?
Exista o singură posibilitate.
Lasă-mă să iau o înghițitură prima dată.
Ce cauți aici?
Ce caut aici?
Tu ce crezi?
Credeam că sunt destul de sălbatic,
dar tu ești mai ceva decât mine!
Plătește!
Nu te-am văzut de secole.
Am fost ocupat.
Mincinosule!
Spune-mi adevărul.
Asta fac!
Cine era femeia aceea deunăzi?
Femeia aceea?
Nu te preface,
am văzut-o plecând din camera ta.
Cine e?
O prietenă. O prietenă?
Ce făcea la tine-n cameră?
Nu fi băgăreață, bine?
Du-te înapoi în camera ta. Am de lucru.
Nu vreau!
Dorm aici în seara asta.
O ședere peste noapte e scumpă. Nici o problemă,
Spune prețul.
Aș da orice să fiu cu tine. În fiecare zi.
Cu bucata... e-n regulă, "en-gros" iese din discuție.
De ce?
Pentru că nu-mi place.
Poți face o excepție pentru mine?
Nu.
Tratezi toate femeile așa?
Mai puțin una. Cine?
Mama mea. Vorbesc serios.
Nu mă deranjează că ai și alte iubite,
dar refuz să fiu tratată la fel ca ele.
Nu-mi pasă dacă mă iubești sau nu,
eu te iubesc oricum.
De când suntem împreună, n-am mai venit aici cu alți bărbați.
Am sperat că vrei gândi același lucru.
Îmi promiți asta? Nu.
Înțeleg...
Atunci am terminat-o,
nu te voi mai deranja.
Și să nu te mai văd în camera mea.
Ține. 10 dolari.
În seara asta eu plătesc.
Mulțumesc.
Dacă ai vreodată chef, poți să vii.
Te voi taxa la fel.
Te distrezi?
Ce-ți pasă ție?
Ai fost destul de zgomotoasă noaptea trecută.
Intenționat am fost.
Dacă tu vii aici cu femei, de ce n-aș putea să vin și eu cu bărbați?
Am vrut să văd dacă într-adevăr nu te deranjează.
Nu vreau să plec. De ce nu vii tu aici?
Las-o baltă! Nu veni!
După ce Bai Ling s-a mutat... A început să se întâlnească cu Dabao,
și eu am văzut și alte femei.
Dacă ne vedeam, ne prefăceam că nu ne vedem.
Destul de patetic, știu,
dar e mai bine pentru noi să se termine așa.
N-am mai ținut legătura,
în ciuda faptului că ea apare în povestirile mele.
Restul dumneavoastră. Vă rog să verificați.
Mulțumesc.
Ieși mai târziu? De ce?
Ai putea să trimiți scrisoarea asta pentru mine?
Desigur.
Apoi domnișoara Wang s-a întors.
Știam după zgomotul familiar care se auzea prin perete.
Te rog ia-mă cu tine!
Bine!
Ce faci?
Nu am vorbit destul de clar? Nu lua legătura cu japonezul acela!
De ce îi scrii în secret? Nu ți-e rușine?
Trimite-i scrisoarea înapoi!
Nu?
Ce citești?
Un roman despre arte marțiale.
Îți place subiectul?
Dacă prietenul tău vrea să-ți mai trimită scrisori,
și vrei ca tatăl tău să nu știe,
spune-i să le trimită pe adresa camerei mele și eu ți te voi da.
De data asta, când s-a întors, părea mai fericită.
Vorbeam mai des.
Domnule Chow, încă o scrisoare pentru dumneavoastră.
Încă una!
Japonezele astea așa se lasă duse de val...
Hai să ne mai vedem.
Apoi,
dacă tot vei mai crede că nu putem fi împreună,
să mi-o spui... sincer.
În acea zi, acum 5 ani
un curcubeu a apărut în inima mea.
Este încă acolo,
ca o flacără ce arde înăuntrul meu.
Dar care sunt adevăratele tale sentimente pentru mine?
Sunt ele la fel ca un curcubeu după ploaie?
Sau... curcubeul acela
s-a disipat de mult?
Aștept răspunsul tău.
De ce scrii toate lucrurile acelea despre sex?
Ca să nu mor de foame!
Dar nu te gândești la reputația ta?
Poate că nu sunt chiar așa de "drăguț".
De ce nu încerci să scrii altceva? Cine ar citi?
Ce zici de un roman despre arte marțiale? Oamenii le adoră.
E mult prea greu.
Am încercat odată să scriu unul cu încă cineva.
Ne-am izolat de lume timp de câteva luni
și n-am avut decât dureri de cap.
Acelea erau vremuri bune...
Și mie îmi place să scriu.
E greu să trăiești doar din scris.
Eu fac asta doar din pasiune.
Îți arăt câteva din lucrările mele. Chiar te rog.
Poftim, citește asta mai întâi.
Ești prolifică!
După ce o citești, spune-mi ce crezi despre ea,
și nu uita să mi-o returnezi. Sigur!
Mi-ai citit povestea? Da.
Și ce crezi?
Cred că n-ar trebui să mai scrii un cuvânt.
De ce nu?
Pentru că ești prea bună, ai putea să mă lași fără slujbă.
"păianjenul își arunca pânza prin încheietura dreaptă,
două bețe decolează ca două rachete"
"aterizând cu o forță explozivă"
"Bum! Muntele se prăbușește!"
Mai rar, nu pot să țin pasul.
Haide, o așteaptă cu nerăbdare.
Bine, bine.
Gata?
Continuă.
Unde eram?
"Muntele se prăbușește"
Așa... "muntele se prăbușește"
"turtind de pământ Abacul de Fier"
Abacul de Fier?
Nu e mort?
E? Atunci fă-l "Cap de Fier".
Și de unde a apărut "Cap de Fier" dintr-o dată?
Hei, orice se poate întâmpla într-un roman de arte marțiale.
Nu crezi că ai nevoie de puțină odihnă? Termin eu pentru tine.
Bine.
Mă simțeam ca și cum aș fi avut un asistent.
Când eram în întârziere, o rugam să scrie pentru mine.
Era doar o fată...
dar scria la fel de realist ca și cei mai buni dintre noi.
Ne-am înțeles foarte bine.
Aceea a fost cea mai fericită vară din viața mea.
Dar nu a durat...
Am încurajat-o să se impună în fața tatălui ei,
dar n-a îndrăznit.
Voia să-și croiască propria cale,
așa că i-am făcut rost de o slujbă într-un club.
Mulțumesc!
Îi spusese tatălui ei...
că ieșea cu mine.
Câteodată găseam o scuză ca să o scot în oraș după ce termina lucrul.
Ai venit târziu. Dacă ești gata de plecare,
ne așteaptă un taxi. Pot să te aduc eu înapoi.
Nu, mulțumesc.
Atunci nu mai aștept.
Sentimentele pot să se nască fără să-ți dai seama.
Eu știam asta, dar oare și ea?
Întotdeauna întreba... dacă exista ceva care să nu se schimbe.
Știam ce e în mintea ei.
I-am promis să scriu o poveste despre ea pornind de la considerațiile mele,
ceva ca să-i arăt ce gândea iubitul ei.
Ca o glumă...
ne-am gândit să o numim "2047".
Dar poate că eram prea subtil.
Am început să simt că nu era vorba despre iubitul ei,
ci că era mai degrabă despre mine,
așa că am început să mă imaginez în pielea unui japonez,
într-un tren care merge către 2046,
îndrăgostindu-mă de un android cu reacții întârziate.
Dacă cineva vrea să părăsească 2046, oare cât timp îi va lua?
Nimeni nu poate spune.
Unii scapă destul de ușor,
alții descoperă că... au nevoie de mai mult.
E nevoie de multă putere și poate să doară îngrozitor.
Am și uitat de când sunt în trenul ăsta,
și încep să mă simt foarte singur.
E destul de plictisitor la început, dar încet-încet te obișnuiești.
Sunt câțiva însoțitori de călătorie
care pot să-ți satisfacă orice nevoie.
Te vor servi cu devotament, ca un prieten intim,
dar nu trebuie...
să te îndrăgostești niciodată de ei.
Cine s-ar îndrăgosti de un android?
Cine poate ști?
Evenimentele pot să te surprindă... fără ca măcar să-ți dai seama.
Se întâmplă tot timpul.
Paragraful 201 din ghidul călătorului...
avertizează că zona 1224-1225...
e deosebit de rece.
Căldura din tren nu e suficientă.
Pasagerii sunt sfătuiți să se îmbrățișeze ca să-și țină de cald.
Din moment ce sunt singurul pasager,
îmi îmbrățișez însoțitorul android.
Mă întreb dacă e mecanismul ei sau doar imaginația mea...
dar simt cum corpul ei artificial îmi răspunde cu căldură.
De ce vrei să părăsești 2046?
Tu știi...
ce făceau oamenii în vremurile de demult...
când aveau un secret pe care nu vroiau să-l împărtășească?
Se urcau pe munte...
găseau un copac...
scobeau o gaură în el...
șopteau secretul acolo...
în gaură...
și acopereau gaura cu pământ.
În felul acela...
nimeni nu le putea descoperi secretul.
Eu voi fi copacul tău!
Spune-mi și nimeni nu va ști vreodată.
Eu întotdeauna...
întotdeauna...
Foarte ciudat! Întotdeauna...
întotdeauna...
când cineva mă întreabă de ce am plecat din 2046,
eu întotdeauna... dau un răspuns vag.
Eu întotdeauna...
Odată m-am îndrăgostit de cineva,
și n-am putut să nu mă întreb dacă mă iubea sau nu.
Am găsit un android care arată exact ca ea.
Am crezut că androidul îmi va da răspunsul.
10 ore mai târziu
Am să-ți spun un secret.
Vino cu mine.
Am să-ți spun un secret.
Vino cu mine.
Am tot rugat-o,
dar ea nu mi-a răspuns niciodată.
Începeam să găsesc scuze pentru tăcerea ei.
Știi canonul budist?
Cele 5 decăderi ale ființelor cerești?
Cele 5 decăderi ale ființelor cerești.
E vorba despre zei...
și despre cum trec prin acest proces la rândul lor.
Însoțitorii noștri de călătorie au un design superb.
Dar e o singură problemă:
după ce călătoresc atât...
oboseala își face simțită prezența.
Poate vor să râdă...
dar zâmbetul va veni târziu.
Poate vor să plângă...
dar lacrimile nu vor curge decât ziua următoare.
Aceasta se va prăbuși repede.
Cred că mai bine ai renunța.
Am devenit disperat,
și mă gândeam să renunț,
dar nu trecu mult și încercam din nou.
Am să-ți spun un secret.
Vrei să vii cu mine?
Am să-ți spun un secret,
vrei să vii cu mine?
Știi ce făceau oamenii în vremurile de demult...
când aveau secrete?
Se urcau pe munte, găseau un copac
scobeau o gaură în el...
șopteau secretul acolo... în gaură.
990.
991.
992.
993.
994.
995.
Am început să mă îndoiesc de mine.
Motivul pentru care nu a răspuns...
nu era acela că reacțiile sale erau întârziate.
Era pentru că nu mă iubea.
Cel puțin am înțeles, în sfârșit.
Mă depășește cu totul.
Singurul lucru care mi-a rămas
era să mă dau bătut.
24 dec 1968
De ce mă inviți la cina de Crăciun?
Știi câte bacșișuri voi pierde pentru că nu voi lucra?
N-ar fi groaznic să fiu singur în noaptea asta?
Am nevoie de companie.
Asta înseamnă... eu?
Iubitul tău nu ți-a scris de ceva vreme.
Pentru că i-am spus eu.
Oricum, n-are nici un rost,
n-are rost să mă aștepte.
De ce să nu aibă? Du-te și caută-l.
Dacă nu, atunci chiar nu va avea nici un rost.
Tata nu va fi niciodată de acord.
Dacă ai fi în locul lui...
ce-ai face în noaptea asta?
De ce nu-l întrebi pe el?
Ai numărul lui de telefon?
Nu te pot auzi,
poți să vorbești mai tare?
Dar țip!
M-am simțit ca Moș Crăciun în seara aceea.
Am dus-o la redacție...
și am lăsat-o să dea un telefon iubitului ei.
Eram fericit... s-o văd atât de fericită.
De fapt, zona 1224-1225...
însemna ajunul și ziua de Crăciun.
În noaptea dinainte de Crăciun...
mulți oameni au nevoie de mai multă căldură decât de obicei.
Eu n-am primit asta.
Poate că a fost mai bine așa.
10 ore mai târziu
Mi-am dat seama...
că motivul pentru care androidul nu a răspuns...
n-avea nici o legătură cu mecanismul ei învechit,
nici că nu l-ar fi plăcut.
Mai degrabă...
iubea pe altcineva.
Imediat după asta, a plecat în Japonia.
I-am dat o copie a povestirii "2047".
Sper să o fi citit.
100 de ore mai târziu
1000 de ore mai târziu
Iubirea a o chestie de sincronizare.
N-are nici un rost să întâlnești persoana potrivită...
prea devreme sau prea târziu.
Dacă aș fi trăit altundeva și în altă vreme...
povestea mea ar fi avut un final cu totul diferit.
Trebuie să-ți spun... Da?
Voi fi plecat câteva zile. Vă rog să dați banii de chirie fiicei mele.
S-a întors?
Vreau să spun, plătiți-i fiicei mai mici, Jiewen.
Deci nu mai aveți griji? Plecați în vacanță?
Nu. Trebuie să merg în Japonia.
Dar urați japonezii! De ce mergeți în Japonia?
Jingwen se căsătorește.
Felicitări!
Nu știam dacă să mă duc sau nu.
Acum m-am decis...
Vreau doar să fie fericită.
Când plecați? Mă puteți ajuta să aleg un cadou?
Nu e nevoie de așa ceva.
M-a rugat să vă întreb ceva. Ce anume?
V-a citit povestirea... "2047". Îi place foarte mult,
dar sfârșitul i se pare prea trist.
Se întreabă dacă îl puteți schimba?
Să văd ce pot să fac.
1 oră mai târziu
10 ore mai târziu
100 de ore mai târziu
Taxi!
Și mie mi-ar plăcea ca povestea să aibă un final fericit,
dar nu știu cum să-l scriu.
Acum câțiva ani aveam pregătit un final fericit,
dar mi-a scăpat.
Nu-mi întoarce spatele!
- A fost aici? - Ce-ți pasă ție?
În timp ce eram deprimat, m-am întâlnit iar cu Lulu. Nu se schimbase.
Era la fel de geloasă.
Deci, crezi că e al tău? Am crezut că-l știi bine!
Așa e el!
Ne-am distrat puțin, așa că... controlează-te, Missy!
Privind-o, am învățat ceva:
când nu accepți "nu" ca răspuns...
există o șansă să obții ceea ce vrei.
18 luni mai târziu
Bună, domnul Chow este?
Știu că n-ar trebui să întreb...
dar am nevoie de un garant...
Cel care angajează fete pentru clubul de noapte... spune că te cunoaște.
Poți să vorbești cu el pentru mine?
Nici o problemă,
știu despre cine vorbești.
Mă întâlnesc cu el peste o zi sau două.
De ce ai ales Singapore?
Nu mai vreau să mai stau aici.
M-am gândit la asta de ceva vreme.
Vreau să văd cum arată.
Să nu bei prea mult.
Nu arăți prea bine.
Nu te speria, nu mor din asta.
Știi ce?
Am venit aici de Crăciun.
M-am gândit că s-ar putea să te întâlnesc.
De ce nu m-ai sunat întâi?
Nu știu.
Am venit dintr-un impuls,
nu știu de ce.
În noaptea aceea mi s-a făcut foarte dor de tine.
Suntem prieteni de pahar, bineînțeles că-ți va fi dor de mine.
Ai dreptate,
suntem prieteni de pahar.
Să mergem.
- Chelner! - Da?
- Nota. - Imediat.
Unde stai?
La un hotel, într-o cameră destul de mică,
dar nu e chiar așa de rău.
Te conduc.
Nu, mulțumesc.
Tocmai m-am mutat. E dezordine.
Te invit după ce va fi ordine.
Eu plec prima.
Văzând ce mult se schimbase Bai Ling,
m-a cuprins un fior de durere.
Într-adevăr, Crăciunul trecut
nu eram în Hong Kong.
24 Decembrie 1969
Ai văzut-o pe doamna Su?
Nu de ceva vreme.
Vreo idee unde ar putea fi?
Probabil înapoi la Phnom Penh.
Nu am vrut să petrec Crăciunul lui 1969 în Hong Kong,
așa că am vizitat Singapore și m-am întors la cazino.
Am așteptat câteva zile, dar Păianjenul Negru nu a apărut.
Nimeni nu știa unde era.
Unii credeau că s-a întors la Phnom Penh,
alții credeau că e moartă.
Eu și Ping am început să lucrăm în Singapore în 1963.
Când viața mea aproape își pierduse sensul,
am început să joc în fiecare zi.
Acelea au fost vremuri grele pentru mine.
Și numai o singură persoană mi-a venit în ajutor.
O jucătoare profesionistă.
Unii spuneau că trișa.
Purta întotdeauna negru. Îi spuneau Păianjenul Negru.
Purta mănușa neagră 365 de zile pe an.
Nimeni nu știa sigur de ce.
Să-i fi fost tăiată mâna pentru că trișa?
Oare mănușa acoperea o proteză?
Nimeni nu știa.
De ce porți mănușa aia?
Din obicei.
Nu ești de aici?
Sunt din Phnom Penh.
Ce coincidență! Tocmai am fost în Cambodia.
- Locul e un haos. - Ce căutai acolo?
M-au trimis de la ziar.
Ești jurnalist?
Nu mai sunt.
De ce?
Au făcut schimbări și acum sunt consultant.
Jumătate de normă și aproape nimic de făcut.
De ce îți petreci vremea în cazino?
Am încercat să câștig destul pentru a mă întoarce în Hong Kong.
Ai pierdut mult?
Câteva mii.
N-ar trebui să pui piciorul în cazino într-o proastă stare de spirit.
Nu vei câștiga.
Nici nu mă așteptam. Voiam doar să-mi recuperez miza.
Dacă mai ai ceva,
te pot ajuta,
cu o singură condiție:
o dată ce ți-ai recuperat banii
te oprești din joc.
De ce mă ajuți?
Îți iau un comision
10% din ce câștig pentru tine.
Gândește-te bine.
La ce-i puteau folosi comisioanele mici de la câștigurile mele?
După asta, ne-am dus la cazino în fiecare noapte,
mâncam lângă stația de tramvai.
A câștigat înapoi toți banii pe care îi pierdusem eu.
Mulțumesc.
Nu-mi mulțumi. Sunt ai tăi.
Dacă ai nevoie de mine mâine...
te aștept după cină.
Tot nu-ți știu numele.
E Su, Su Li Zhen.
Acum câțiva ani m-am îndrăgostit de nevasta unui alt bărbat.
Numele ei era tot Su Li Zhen.
Din cauza ei m-am mutat în Singapore.
Nici n-am visat că voi mai întâlni o altă Su Li Zhen.
I-am spus multe despre cealaltă Su Li Zhen.
La început, am păstrat secretul,
dar circulau vorbe.
Apoi ne-am mutat într-un hotel,
la camera 2046.
Când îmi aduc aminte, totul îmi pare o amintire.
Ai iubit-o mult?
E de domeniul trecutului,
să schimbăm subiectul.
Tu cu ce te ocupai înainte?
Vrei să știi despre mine?
Hai, jucăm "cartea mare câștigă".
Dacă vei câștiga, îți spun tot.
Mă gândeam că trecutul ei, era la fel ca mâna pe care o ținea acoperită.
Un mister fără soluție.
Dintre toți bărbații pe care i-am cunoscut...
tu ai fost cel mai bun cu mine.
Deja mi-e dor de tine.
De ce nu vii cu mine?
N-ai promis...
să nu întrebi?
Ține-mă în brațe.
Vor trece ani până să ne revedem.
În noaptea în care ne-am văzut pentru ultima dată, am ținut-o în brațe...
Ai grijă.
Poate că odată vei ieși din trecutul tău.
Dacă se întâmplă asta, caută-mă.
Acum îmi dau seama că...
ceea ce i-am spus era destinat pentru mine de fapt.
În iubire, nu poți găsi înlocuitor.
Căutăm ceea ce simțisem cu cealaltă Su Li Zhen,
și nu mi-am dat seama,
dar sunt sigur că ea a făcut-o.
Totul pentru mine? Vrei să mă îmbăt?
Știu că-ți place să bei.
Să bem! Cât de mult putem!
Dacă rămâne ceva,
terminăm data viitoare când vii.
Am să te rog ceva...
Poftim niște bani. Te rog ia-i.
Pentru ce?
Știu că te-ai împrumutat de la un prieten pentru biletul meu de avion.
Plătește-ți datoria.
Dacă rămâne ceva, plătește-mi chiria.
De unde ai atâția bani?
De la un vechi client,
întotdeauna i-a plăcut de mine.
Mă tratează bine,
dar e prea bătrân pentru mine, așa că nu-i dau pre multă atenție.
M-am întâlnit cu el ieri la cumpărături.
A insistat să mă scoată la cină.
Aveam nevoie de bani, așa că m-am dus.
După cină, i-am spus că aveam nevoie de bani.
A zis că îmi dă cât am nevoie,
și i-am cerut 5.000 de dolari.
Inițial, mă gândeam să-i păstrez pentru Singapore,
dar mă folosesc de ei acum.
Nu fi prostuță.
Încă ești tânără.
Am împrumutat banii de la niște prieteni.
Încă nu au nevoie de ei,
așa ca ține asta pentru tine.
Plătește-mi mai târziu. Nu e nici o grabă.
De ce ești așa de bun cu mine?
Poate e soarta...
Păcat că n-a durat.
Aș fi vrut să mai dureze o vreme.
Nu fii așa.
Lasă-mă să-ți fac cinste cu cina în seara asta.
- Chelner! Nota. - Vine!
Nu, lasă-mă pe mine.
Ești prea bun.
Ai cheltuit destul timp și bani cu mine.
Nu vreau să-ți datorez prea mult.
Trebuie să dau un telefon.
Te rog achită nota. Voi fi afară.
Vrei să intri?
Nu, mulțumesc.
Odihnește-te.
Ne vedem mâine la aeroport.
Te rog, nu.
Aș fi foarte tristă dacă ai fi acolo.
Ai grijă de tine.
De ce nu poate fi ca înainte?
Te rog, nu pleca.
Rămâi cu mine în noaptea asta.
Lasă-mă să te împrumut.
Îți aduci aminte?
Odată m-ai întrebat...
dacă exista ceva ce nu aș împrumuta.
M-am gândit mult,
și acum știu...
există un singur lucru
pe care nu nu l-aș împrumuta nimănui...
Din câte îmi amintesc... aceea a fost ultima dată când ne-am văzut.
Nu am mai întâlnit-o de atunci.
De ce nu poate fi ca înainte?
Nu s-a întors.
Era ca și cum s-ar fi urcat într-un tren foarte lung...
îndreptându-se către un viitor încețoșat
printr-o noapte adâncă.
Toți cei care merg în 2046 au aceeași intenție:
să recupereze amintiri pierdute.
Pentru că în 2046...
nimic nu se schimbă.
Dar nimeni nu știe dacă e adevărat sau nu,
pentru ca nimeni nu s-a întors vreodată.
Traducere: Autor necunoscut
Revizuire: muLineZu